СВАТБА = Епизод 16 =
Моля ви, вземете си.
Още няколко порции, ако обичаш.
Може ли за момент?
Какво?
Ще дойдеш ли с мен?
Леля и Сънг Джу ще се радват Юн Су да е облечена с това.
Исках да говоря първо с теб.
Майка би го искала.
Добре. Благодаря ти.
Вече няма нужда да обсъждаш такива неща с мен.
Съжалявам,
че толкова те натоварвам с обтегнатите ни отношения.
Не ми тежи.
Ако не ти е удобно, искаш ли да се прибереш?
Ще се погрижа за останалото. - Майка вярваше, че сме заедно.
Иска ми се да изпълня задълженията си като снаха и да я изпратя.
Въпреки че беше за кратко, тя се отнесе благосклонно към мен.
Знаех, че майка ми ще те хареса.
Знаех го още от първата ни сляпа среща.
Мама и татко незабавно ще се приберат от пътешествието си.
Ако не съм тук, ще изглежда подозрително.
Да. - Юн Су има температура и си почива.
Ще кажа на Малчо да й приготви нещо за ядене.
Юн Су, влизам.
Съжалявам, че се разболях.
Облечи това.
Сигурен съм, че и майка ми би го искала.
Преди да ни напусне,
ти се грижеше за нея, правеше й компания.
Струва ми се, че си дори по-близка с нея, отколкото е бил Сънг Джу.
Не бъди тъжна.
Знаеш как би се почувствала мама, нали?
Особено в подобни моменти…
трябва да се подкрепяме и утешаваме взаимно.
Разбрано?
Съжалявам.
Просто по времето, когато е починала…
бях още в магазина.
Дори не й казах сбогом. Какво да сторя?
Аз също не се сбогувах.
Когато си тръгнах сутринта, тя още се усмихваше.
Уверен съм, че искаше да я запомним така.
Беше най-красива, когато се усмихваше.
Да… много красива.
Не, не искам да мисля за това.
Ами ако продължа да се сещам?
Защо пак карам хората да се чувстват наранени?
Съжалявам.
Няма да плача повече.
Миналата вечер учителката…
и аз си спомняхме
за теб, Сънг Джу и мен.
Учителката каза, че обича най-много мен.
Това натъжава ли те?
Какво да правя? Не знаех, че ще стане така.
Нямах представа, че ще се чувствам толкова съсипана.
Какво да сторя?
Юн Су, не плачи.
Все още имаш Сънг Джу и мен.
На нас също ни харесва да си около нас.
Не плачи.
Аз пръв ще изкажа съболезнования.
Мамо. Татко. - Къде е зетят? Къде е Сънг У?
Татко. - Какво се случва? Как ще правим?
Сигурно си толкова тъжен.
Толкова е несправедливо. Какво трябва да направим?
Пак започва.
Баща ти плака в самолета, а сега плаче и тук.
Зетко, сигурно ти е много тъжно.
Как можа да ни напусне толкова рано?
Ами…
Всичко е наред, татко. Благодаря.
Толкова е жалко.
Всичко е наред. Добре съм.
О, боже…
Ето, вие също си вземете чаша.
Добре съм. Ще трябва да шофирам.
Не пий повече, съкровище.
Татко наистина прекалява.
Не дава възможност на Сънг У да поплаче.
Ако всички плачат преди Сънг У, какво ще остане за него?
Сега те са като негови родители.
Относно това…
скоро ще разделим пътищата си.
Родителите ми още не знаят.
Това е последното ми задължение
като снаха на майка.
Ето защо реших да бъда тук.
Майка ще бъде много щастлива.
Така че не се тревожи за мен.
Утре пак ще дойдем. Извинете ни за всичко.
Баща ти пи през цялата нощ. Какво да правя? Наистина…
Няма проблем, майко.
Зетко, дръж се.
Въпреки че е трудно, все още имаш нас.
Се На, погрижи се добре за зетя.
Мамо, и ти бъди внимателна. - Да, и извинявайте.
Лек път.
В неговото състояние, татко не може да те успокоява много.
Съжалявам, аз също не съм от полза.
Много ми помогнахте.
Мисля, че Юн Су ще бъде добре.
Ти се погрижи, за да я успокоиш.
Отидох до стаята на Юн Су да й занеса малко храна.
Усетих, че е по-добре да не влизам.
Съжалявам.
Не това имах предвид.
Хайде да влизаме.
Беше трудно за теб, сестричке. - Студено е, влизай вътре.
Ще ви се обадя. - Добре. Благодаря.
До утре.
Добре ли е да си тръгнем? - Всичко е напред. Вървете.
Се На е.
Бил си тук през цялото време…
Почивах си. Съжалявам, сега ще си вървя.
Може да останеш.
Шапката, която й купих…
Кой ще я носи сега?
В бъдеще, дори след като пътищата ни се разделят,
винаги ще помня…
времето прекарано в пеене с майка.
Сине, пей и ти.
Приключих с преобличането. Влизай.
И аз ще се преоблека.
Тогава ще изляза.
Това е странно.
Свикнали сме да се преобличаме заедно.
Нима това значи да тръгнем по различни пътища?
Казах на роднините, че ще вечеряме заедно.
Не мисля, че е правилно
да се сближавам прекалено много с близките ти.
Та ние сме разделени.
Съжалявам, че засегнах въпроса с раздялата.
Точно сега това, което чувствам…
Закъснях.
Бях в Токио по работа. Всичко ли уредихте?
Да, всичко приключи. Благодаря.
Влизам.
Искаш ли чай?
Не, трябва да вървя.
Ще се изтощиш, но трябва да си упорит.
Со Джин Хю.
Чакай.
Как може да си тръгнеш просто така?
Какво?
Изчакай малко. Нали дойде да видиш Юн Су?
Не! Наистина не е така…
Няма значение. Трябва да я видиш.
Почакай, ще я доведа.
Стой тук.
Сигурно си много тъжна?
Как се чувстваш?
Какво усещаш?
По пътя до тук не спрях да мисля за това.
В какво състояние ще си?
Беше до учителката до последния й ден.
В името на семейството изостави всичко и се върна.
Но майката на Сънг У си замина.
Какво да е емоционалното ти състояние?
Смешно ли е?
Сърцето ми казва, че думите ми са прекалени и ме мъмри.
След като скъсахме, видях по-ясно какъв си всъщност.
Какво трябва да направя сега?
Безпокоиш се за мен.
Права си, тревожа се за теб.
Не възнамеряваш да прекараш остатъка от живота си така, нали?
Недей да мислиш повече, просто сграбчи Сънг У.
Отърви се от състраданието си,
от жертвоготовните си чувства и задръж Сънг У.
Той ще замине за Щатите. Последвай го там.
Освен Сънг У, какво друго ти остана?
Нищо. Ами ти? Какво ти остана на теб?
Променил си се.
Замисляш се за моите чувства,
а не само за себе си.
Да. Това е в твоя полза.
Точно. За твое добро е.
Къде е Джин Хю?
Тръгна си.
Аз също искам да си вървя.
Заедно ли си тръгвате?
С кого?
А, с Джин Хю ли?
Не. Ще пътувам с влака.
Ясно. Ще те изпратя.
Имам да ти кажа нещо.
Искам да го направя от известно време…
но не намирах възможност.
Ще заминавам за Щатите на задгранично назначение.
Тръгвам след два месеца.
А… два месеца…
Ще остана там две години.
Две години…
Как трябва да постъпим?
Ами…
Не може ли да отидем като брачна двойка?
Добре ли си?
Никога не съм си мислила, че ще заминеш.
Две години.
Три пъти повече от времето, през което сме били заедно.
Тогава трябва да уредим нещата, преди да тръгнеш.
Не знам как се чувстваш,
но бих искал да започнем отначало.
Много ми се иска.
Но нямам увереност за това.
Не искам да те карам да плачеш повече.
Или двамата да спорим.
Защо говориш такива неща?
Казах спор. В крайна сметка много се сърдихме.
Много се отчуждихме. Ужасяващо е.
И според мен е така.
Бяхме заедно шест месеца.
Прекарахме доста от това време в кавги.
И прекалено малко време, вярвайки си взаимно.
Трудно е.
Да се разделим тогава.
Добре.
Заповядайте. - Благодаря ви.
Бъдете внимателна.
Довечера ще отидеш ли пак в къщата на учителката?
Не трябва да ходя повече там.
Нямам нищо общо, затова ще се прибера вкъщи.
Лелче.
Преструвам се, че не съм тъжна.
Че не се чувствам предадена.
Че учителката все още е жива.
Че Сънг У няма да заминава за Америка.
Преструвам се, че всичко е наред.
Зле ли ти е?
Не. Просто имам лека настинка.
Извинете, че ви прекъсвам. - Няма проблем.
Секретар Хан, това е за вас.
Какво е? - Документите за заминаването ви.
Включват данни за членовете на семейството,
изискванията за настаняване и т.н.
Членове на семейството? - Да.
Е, приятна вечер.
Сънг У. Какво правиш тук?
Дойдох да почистя, тъй като е неделя.
Ами ти?
Дори без майка, все пак идваш тук.
Боях се, че мястото ще запустее, след като учителката не е наоколо.
Тя беше придирчива относно чистотата.
Толкова е странно.
Когато казахме, че се разделяме, се почувствахме като непознати.
Толкова ли е просто?
Предполагам, че наистина се дължи на факта,
че беше за твърде кратко време. Бяха само шест месеца.
Сякаш бе сън. Кратък сън.
Забавно е, а?
Ако бях споменал развод, майка щеше да ми се кара ужасно.
Ако учителката беше още тук, може би нямаше да има развод.
Ако беше тук, щеше да ни разубеди.
Не си ли гладен?
Дали ми се яде? Да.
Какво да сготвя?
Какво може да сготвим? Защо не…
Имаш ли някаква юфка? - Има ли юфка?
Не изглеждаш много добре.
Да. Мисля, че малко съм настинал.
През деня все още е поносимо, но през нощта е ужасно.
Взимаш ли някакви лекарства? - Да. Не се тревожи.
Много съжалявам. Заради мен дойде чак тук.
Как така заради теб? Направих го, защото така исках.
Главната причина беше заради мен и майка.
Какво да правим? Какво можем да сторим?
Чувстваш ли отговорност за това?
Тогава, може ли да дойда с теб в Щатите?
Може ли да отидем заедно?
Това… Юн Су…
Забрави. Просто се шегувах.
Ядосана съм, понеже отказа да ми помогнеш с юфката.
Дай на мен. - Всичко е наред.
Дай ми я! - Няма нужда!
Юн Су.
Всичко ще бъде наред, Сънг У.
Защо си тук?
Защо ти е толкова чудно? Казах, че ще поема отговорност.
Отговорност?
За моментите, когато ти е скучно. - Какво?
Купих малко храна и прибавих няколко игри.
Не съм в настроение за храна и игри.
А и важният въпрос…
Преди го обсъждахме. Относно УНИЦЕФ.
Провери ли?
Не се ли чувстваш добре?
Това са лекарства за простуда.
Упътванията са ясно написани.
Просто трябва да ги пиеш съгласно инструкциите.
Имаш ли нужда от помощ?
Наистина се трогнах.
Мил си с жените.
С изключение на жената, с която трябва да си мил.
Какво?
Изглежда, че днес няма да стане. Възнамерявах да ти кажа нещо.
Какво? - Ще го направя друг път.
Искаш ли… малко овесена каша? Май направих твърде много.
Не ми харесва, че си сама тук.
Малко е опасно.
Няма кой да се погрижи за теб, ако се разболееш.
Защо не се преместиш обратно вкъщи?
Родителите ми са на ваканция в чужбина.
Имат годишнина от сватбата. Много трогателно.
Пътуването бе отдавна планирано.
Обмисляха дали да го отложат.
Не си ли им казала за Сънг У?
Искаш ли да се видиш с него?
Продължавам да отлагам срещата ни,
защото следващия път може да е последният, в който се виждаме.
Какво искаше да ми кажеш?
Ами аз…
Какво е любовта?
Какво? - Защо изглеждаш толкова изненадана?
Какво е любовта в действителност?
Такова главоболие.
Смятах, че всичко ще бъде отнесено от вятъра.
Но не е толкова просто.
Чувствах, че ти разбираш през какво минавам.
Бъркам ли?
Наистина не знам какво да правя?
Още ли обичаш Юн Су?
След срещата с Юн Су чувствам, че главата ми ще се взриви.
Казах й да се хване за Сънг У и да го последва в Америка.
Но оттогава ми си струва, че главата ми ще гръмне.
Всичко е свършено. Тръгвам.
Остани през нощта.
А… чувствам се малко странно.
Усещането е различно, когато учителката не е наоколо.
Отношенията между теб и мен… И те не са същите вече.
Нищо не се е променило.
Изненада ли се като помолих да те последвам в Щатите?
Малко.
Нямах намерение да те плаша.
Просто… за мен не остана нищо,
след като ти и учителката не сте тук.
А и щом наистина се разделяш със Се На…
Просто се чудех дали може да се присъединя към теб.
Да запиша някаква форма на обучение.
Ще си вървя.
Сънг У.
Наистина ли не мога да дойда с теб?
Сега се чувствам напълно сама. Не ми харесва.
Уплашена съм. Не може ли да дойда с теб?
Мамо. Татко. Защо се връщате толкова рано?
Как да се забавляваме в чужбина, докато мислим за зетя?
Къде е той? Зетко.
Татко ти настоя да дойде.
Сънг У още ли не се е прибрал?
Той добре ли е? Сигурно е много тъжен.
Вероятно е много болезнено за него.
Добре ли се отнасяше с него?
Какво?
Добре ли се държа с него?
Със сигурност това момиче го е затруднявало.
Наистина не се погрижих добре за него.
Се На.
Добре ли си?
Съжалявам.
Прости ми.
Добре съм.
Не очакваше ли майка и татко едва след няколко дни?
Върнаха се по-рано заради теб.
Как да постъпим? Трябва ли да им кажем?
Как ще е най-добре?
Зетко, как отслабна толкова много?
Защо се върнахте по-рано?
Само за теб говореше,
затова скъсихме ваканцията си.
Но ти наистина си станал като клечка.
За щастие се върнахме по-рано.
Ще помогнем.
Ще идваме по-често. Да останем няколко дни?
Да, в подобни моменти, наистина е нужна подкрепата на семейството.
Това… ще бъде проблем.
Защо? Понеже сте младоженци?
Деца, няма да се бъркаме в живота ви. Ще бъдем дискретни.
Не е това.
Мамо, татко, всъщност…
Благодаря ви, че пристигнахте. Дойдохте тъкмо навреме.
Точно така! Нали?
Вземи си малко от това.
Добре.
Внимателно.
Как мина пътуването?
Защо въздишаш? Какво те притеснява, Ча Ън Хи?
Какво да правя? Казах на семейството си за Чонг Мин.
Защо си говорила на семейството си за брат ми?
Как реагираха? - Ами нали са военни?
Чонг Мин наистина ли никога не е бил на национална служба?
Колко пъти трябва да го кажа? Здравето му не го позволи.
И те са разочаровани? - Чонг Мин, ами сега?
Какво ще правим? - Какво? Ние ли?
Баща ми каза, че няма да те приеме. Иска да скъсаме.
Моля? Как може да скъсаме?
Та ние не се срещаме.
Предупредих те. Трудно ще ни е, защото съм от семейство Ча.
Баща ми каза, че не си мъж, щом не си служил.
Не може ли сега да отидеш в армията?
Не се тревожи, Чонг Мин. Аз ще те защитавам.
Чонг Мин.
Сериозно… Не мога да я понасям.
Су Джи!
Може ли да седна тук? - Да. Заповядай.
От онзи ден не отговаряш на обажданията ми.
Защо го направи тогава?
Какво?
Не вярвах, че момичето би направило първата крачка.
Злорадстваш, че ти е било за първи път?
Ами при мен… също беше така.
Първият ти път ли?
Прибирам се.
Нима ще си тръгнеш?
Днес трябва да ми дадеш възможност.
Сега?
Хайде първо да послушаме музика.
Не ти ли е неудобно, зетко? Защо не се преоблечеш?
Имаш дрехи за преобличане.
Не е важно. - Хайде върви.
Ще гледаме филм до късно.
Не създавай неприятности на Сънг У.
Освен това, тъкмо днес се върнахме. Не ти ли се спи?
За какво е семейството?
В трудни моменти като този, трябва да се подкрепяме.
Все още са младоженци.
Вярно.
Пък и… Зетко, не изглеждаш много добре.
А и нашата Се На също.
Просто лека настинка. - Просто лека настинка.
Дори сте се простудили заедно.
Е, нали са двойка.
Двойка предопределена в рая.
Добре, бързо в леглото. Починете си.
Утре може да си прекараме добре.
Настинка? Много ли ти е зле?
Не много. Вдигнах малко температура през нощта.
Ти също ли си се простудила? - При мен също е леко.
Напоследък много ти се събра. Вероятно е от преумора.
Изглежда при теб също е така.
Облечи си това.
Какво да направя?
Благодаря. Просто ще спя на пода.
Нали вдигаш температура? Нека просто си поделим леглото.
Нямам други намерения.
Разбирам.
Да.
Отивам да се изкъпя и преоблека. После пак ще дойда.
Спиш ли?
Не.
На моменти ми се искаше да ида в дома на майка ти.
Наистина усещах сякаш съм там.
Ходил ли си оттогава?
Днес ходих. Исках да опаковам вещите.
В действителност, докато пътувах насам.
Случи ли се нещо?
Искаш да уредиш нещата ли?
Не е това. - Какво тогава?
Сякаш пак ще започнем да спорим.
Правилно.
Юн Су ще дойде ли с теб в Америка?
Как разбра?
Джин Хю ми каза.
Виждала си се с него?
Днес беше тук.
Да организира нещата за УНИЦЕФ.
Ти ли ще се занимаваш с това?
Защо искаш да го направиш?
Ами…
Често ли се срещаш с Джин Хю?
Няма значение, хайде да спим.
С Юн Су ли ще заминеш за Щатите?
Не съм сигурен.
Но има такава вероятност?
Още не знам.
Защо продължаваш да се виждаш с Джин Хю?
Пак се скарахме.
Изглежда доста добре. - Как е?
Не е зле. Децата ще се влюбят.
Сигурен ли си, че няма да е проблем?
Къде ще е добре да ги поставя? - Да… къде ще е подходящо?
На подиума? - Добре. Да ги сложим там.
Знаете ли графика на Джин Хю?
Отиде на някакво парти.
О, да. Попълнихте ли формулярите, които ви дадох преди?
Почти са готови.
Само един човек може да дойде с вас.
Сигурно е щастлива? - Съпругата ми?
Сега чувствам тягостна самота. Не ми харесва.
Уплашена съм. Не може ли да дойда с теб?
Къде се състои партито на УНИЦЕФ? В кой хотел?
Благодаря за помощта ти. - На мен също ми беше забавно.
Искаш ли да идем да хапнем? - Не ми се яде.
Изглежда Юн Су е казала, че иска да отиде в Америка.
Чух го от Сънг У.
Искаш ли да пийнем?
Ако ме напиеш, ще си навлечем неприятности.
И си направил такова нещо?
Бях безсърдечен, нали?
В момента, в който казах, че страдам, тя застана на моя страна.
Смятах, че е забавно.
Дори нямаше телефонно обаждане?
Такъв е характерът на Юн Су.
После се ядоса и каза, че ако го направя пак, ще ме зареже.
Никога не се повтори.
Предполагам се боях, че няма да ме подкрепи отново.
Може би трябваше да опитам. - Почакай малко.
Видях познат. Ще отида да го поздравя.
Толкова много ме боли.
Моля те, ела при мен.
До: Юн Су. Съобщението изпратено.
Аз съм. Чух, че има парти. Още ли си в хотела?
Какво има?
Какво става?
Какво е?
Дай ми го.
Сънг У.
Наблизо ли беше?
Защо си тук?
Ще говорим вкъщи.
До: Юн Су.
Защо позволяваш да те видя с друг мъж?
И то точно с Джин Хю.
Какво ти става? Защо е всичко това сега?
Защото си моя.
Казах ти. Моя си!
Превод: SNOWMOON Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015